UTKANTEN AV WASHINGTON, D.C.
AVVISA – SKICKA MEDDELANDE – SVARA
Du försvann. Vi hade bokat tid.
Bergen kallade.
Sadie, det är normalt att påverkas av det som hände.
Döden, vems den än må vara, kan fylla oss med trängande behov.
Det här handlar inte om det som hände.
Jag kände henne knappt, men…
Hon var som jag. Samma ålder, samma jobb.
Den gången jag var i hennes hem, var det likadant som mitt.
Fint, men kallt.
Tomt, förutom en sorglig krukväxt, vilket är mer än jag har.
Hon dog ensam.
Sadie, lev i nuet. Inga stora beslut eller förändringar.
Så inget giftermål med forsränningsguiden jag just träffat?
-Du kan väl börja med en växt? -Jag skulle förmodligen äta den.
Mitt kalla, tomma hus har en kall, tom kyl.
Jag måste stanna till och handla.
-Vi hörs av imorgon. -Ja.
Inga bekämpningsmedel, mer näringsämnen. Det smakar helt enkelt bättre.
Tjugo dollar.
Ledsen, hörni.
KASSALÅDA
Fem, sex, sju. Ha en bra dag.
Du borde köpa aktier i såna där spårare.
Du skulle tappa bort din röv om den inte satt fast.
Du tappade håret, trots att det satt fast.
Den piken bjuder jag på.
Hej, Cole. Är du okej?
Jag hörde att du blev dumpad. Jobbigt, mannen.
-Edna. -Jag skvallrar när jag har tråkigt.
Bara så ni vet, det var ömsesidigt.
Så säger alla som blivit dumpade.
Det är sant.
Du kanske ska vara lite mindre klängig? Tjejer gillar inte sånt.
Jag är inte klängig.
Vi växte bara isär. Och jag vill inte prata om det.
Vill du bli hög?
Jag har en ätbar i bilen.
Nej, tack.
Okej. Håll koll på mitt bås. Jag tänker bli hög.
Ha så kul.
-Kom hit. Här. -Bara den.
-Bara den här. -Jag tar också en.
Lax. Hälleflundra. Allt är färskt.
Kan jag hjälpa dig?
Ja, tack. Jag tar den där.
Begonia. Bra val.
-Heter den det? -Ja.
-Den är söt. -Ja.
Låt inga husdjur äta bladen. De kan vara lite giftiga.
Söt och lite giftig.
Varför är mina rumskamrater alltid svåra?
Jag visste inte att du bodde med alla mina ex.
Hur ofta ska den vattnas?
Varannan dag eller så. Begonior behöver lite kärlek.
Jag… Jag reser ganska mycket i jobbet.
Okej. Uppfattat. Mindre kärlek.
Vad sägs om en svärmorstunga? De behöver bara vattnas varannan vecka.
Ibland är jag borta längre, en månad eller två.
Okej.
Ursäkta, men varför köpa en växt om du aldrig är hemma?
Jag är inte aldrig hemma. Jag bara…
Du kan väl hitta nåt som inte är så klängigt?
Visst. Varför köper du inte en plastblomma?
-Det är patetiskt. -Inte lika patetiskt som att döda en växt.
Och en del av de nya ser helt verkliga ut.
-De dör inte av lite vanvård. -Vanvård?
Vet du vad, jag köper den här.
-Japp. -Tack.
Förlåt, jag… Jag kan inte sälja krukväxten till dig.
Jag kan inte sälja den till dig med gott samvete.
Gott samvete? Vem är du, krukväxternas skyddsängel?
Jag är inte bekväm med att sälja en växt till nån
-som är så likgiltig mot nåt levande. -Likgiltig?
Bemöter du alla kunder så här? Då chockar det mig att du får nåt sålt.
Det här är faktiskt inte ens mitt bås. Jag vill inte bli medskyldig…
Vägrar du att sälja en växt du inte ens äger?
-Korrekt. -Du, Cole.
-Vad pågår här? -Hej.
-Är det dina krukväxter? -Ja.
Bra. För bondeclownen vägrar låta mig köpa en.
-Bondeclown. Kul. -Växten kostar tio dollar, raring.
Edna, hon…
Okej, vet du vad? Vill du ha en krukväxt? Ta en kaktus.
Kräver minsta möjliga kärlek en människa kan ge,
så du lär döda den.
Du borde avskeda honom.
-Hon kommer bara… -Ha en bra dag.
Vila i frid, lille vän.
-Ofattbart, va? -Nej.
Jag trodde att ni två skulle byta nummer.
-Vad? -Ja.
Jag trodde att det dumma bråket dolde att ni flirtade.
-Vänta, flirtade vi? -Skojar du?
Är du hög? Den sexuella spänningen var påtaglig.
Edna, vakta mitt bås.
Vänta, ursäk…
-Förlåt. Förlåt. -Fan.
Hej. Japp, det är jag.
Förlåt. Det är bara…
-Är du här för att rädda växten? -Nej, det är jag inte. Kul. Nej, jag bara…
Jag undrade bara om du skulle vilja,
du vet, gå ut nån gång.
-Menar du allvar? -Ja.
Ja, jag menar, jag…
Jag menar, jag vet att vi typ…
…grälade där borta…
…men jag tyckte att under allt det fanns det…
…nåt.
Nåt?
Ja.
Jag har fel, va?
Vad pinsamt det här blev.
Förlåt. Jag missuppfattade saken.
-En kaffe skulle sitta fint. -En kaffe? Vill du ta en… Ja. Nu?
Ja, nu.
-Hoppa in. -Ja, men… Ja.
-Jag heter Cole, förresten. -Säkerhetsbältet.
Japp. Ursäkta.
Jag får hålla i mig.
Okej.
Jag gillar kanalen. Den påminner mig om Amsterdam.
-Reser konstkuratorer mycket? -Oh, ja. Över hela världen.
Jag älskar det.
Bara hoppa på ett plan, med kort varsel, och sen, du vet, kliva ut på en ny plats.
Wow.
Jösses, säg inte att du är en av de där stora,
tuffa grabbarna som är rädda att lämna landet.
Först och främst, tack för att du kallade mig stor och tuff.
Vi fortsätter på det spåret. Och jag reser. Jag reser mycket.
-Jaså? -Ja.
Jag anser att de minst planerade resorna är de mest givande.
Jag håller med.
Lincoln sköts tvärs över gatan och dog i grannhuset.
Det låter som om du är ett Lincoln-fan.
Ett fan av historia rent allmänt.
Mitt huvudämne var jordbruk, men jag läste även historia.
Det är min riktiga passion.
Jag skriver faktiskt en bok.
-Gör du? -Ja.
Jordbrukets historia?
Nej, den handlar om olika imperiers uppgång och fall
och den kritiska roll jordbruket…
Ja, den handlar om jordbruk.
Och hur går det?
Tja, jag har tagit en paus.
Pappa skadade sig för några år sen, så jag kom hem för att hjälpa till.
-Det saknas tid för att skriva. -Jag beklagar.
Det är okej. Jag kommer skriva klart den.
Har du aldrig sett Exorcisten? Det är en klassiker.
En av de läskigaste filmer som gjorts, och de spelade in den här.
-Jag vet inte. Filmer skrämmer mig inte. -För att du inte har sett Exorcisten.
Nej, för att man kan välja att inte bli rädd.
Okej. Vi slår vad. Vi tävlar till toppen.
Om jag vinner, måste du berätta vad som skrämmer dig.
-Jag älskar det här. -Okej. Jag gillar självförtroendet.
Vänta lite, vänta. Låt mig bara… Vänta.
Sluta nu. Lägg in allt här.
Ska du bära alla mina grejer? Okej. Vänta.
-Söker du medömkan? -Det är just det jag söker.
Åh, vännen.
-Är du redo? -Ja.
Och kör!
Jag antar att du tränar.
Är du okej?
Oh, ja.
Herregud. Jag älskar Monet.
Så man kan välja att inte bli rädd?
När jag var sex år, flydde min mamma och jag från vårt land…
…på en flotte.
-Herregud, det måste ha varit… -Värre än du kan tänka dig.
Solen, vågorna, hajarna, människor som skrek, grät.
Jag var livrädd. Det var alla.
De ville vända tillbaka, men, min mamma var så stark.
Hon höll oss alla igång i fem dagar,
tills vi nådde land.
Jag minns fortfarande hur de såg på henne där på stranden.
Jag ville vara som hon,
stark och modig.
Den dagen bestämde jag mig för att aldrig vara rädd igen.
Och det är jag inte.
Jag tror dig.
Men det är gulligt att du är rädd för filmen med den lilla flickan.
-Herregud. Det här är mitt eget fel. -Vad hette den igen?
-Exorcisten. -Nu måste jag se den.
En av tidernas läskigaste filmer. Du lär drömma mardrömmar i en månad.
-Wow. -Vänta bara.
-Det här har varit helt otroligt. -Det var toppen.
Utan att vara framfusig,
men om du nånsin känner för att ta en drink…
Vad sägs om nu?
Okej.
Jag vet ett toppenställe.
Ja!
Tack.
Du är fantastisk. Hur fick du det där att se coolt ut?
Det är rockaoke. Här finns ingen värdighet.
Näst på tur har vi Cole Turner, som ska få det att hetta till
-med "20th Century Boy." -Vad hände?
-Nej… Nej. -Jag kanske råkade skriva ditt namn.
-Kom igen, Cole. -Sadie.
Sadie, jag blir nervös när jag sjunger i duschen.
-Försök. -Jag är ingen artist.
-Cole! -Cole Turner.
-Var har vi Cole Turner? -Snälla.
Jag kan inte.
Han tänker inte göra det. Ropa upp nån annan.
Ge mig micken.
Tack.
Du är ute i världen, ser dig omkring, reser,
träffar intressanta människor. Vilket liv.
På sistone har jag undrat lite.
Nån jag känner dog nyligen. En kollega.
Det fick mig att tänka efter.
Du vet, det finns vissa saker man vill uppleva…
…och det är så svårt att hitta nån som…
Om bara människor kunde vara som din kaktus.
Inte behöva vattnas hela tiden?
Precis. Exakt så.
-Bara levde sina egna liv. -Ja.
Inte behövde nån annan, som liksom ger dem näring.
Det låter logiskt.
Godmorgon.
-Vad? -Inget.
Godnatt då. Godmorgon, menar jag.
-Det här var en speciell dejt. -Du menar dag?
Visst. Det var… Officiellt. Det var första gången.
För mig också.
Nåväl, hejdå.
Hejdå.
Jag ser fram emot vår nästa dag.
-Hejdå.
Spela kaktus.
Inga stora rörelser.
Var en kaktus.
Wow.
Första bonden?
Ja.
Den där styrkan du kände? Den kommer från jorden.
-Hej, Coleslaw. -Hej, pappa.
Tack för att du stängde båset åt mig igår.
Inga problem. Edna hjälpte mig. Hon var hög.
Kolla vem som äntligen kom hem.
Gud, ta det lugnt, mamma.
Han kom just hem efter sex med en främling,
-inte från att ha krigat mot tyskarna. -Okej, kom igen. Berätta allt.
Tja, hon heter Sadie, och hon är…
Hon är fantastisk. Jag vet att det här låter galet,
men jag tror att hon kan vara den rätta.
Jaså? Snabbt marscherat. Jag ser fram emot att träffa henne.
Berättade du att du brottades i high school?
-Nej. -Vad är det här?
Tog du en sängselfie medan hon sov? Du, det är skumt.
Det är sånt seriemördare gör innan de mördar sina offer
och skördar deras ögonlock.
Jag var lycklig. Jag ville föreviga stunden.
-Han gör det igen. -Gör vad?
-Det är bara… Cole, du kan bli lite… -Kvävande, klängig, patetisk,
-desperat, förvirrad. -Vad?
Ja, såna här grejer. De dumma presenterna, konstant sms:ande.
Det var därför det aldrig funkade med Fiona.
Fiona var en bitch.
Du är en hopplös romantiker, som din mamma.
Berätta att du brottades i high school.
Hörni, jag är varken klängig eller kvävande.
Och bara så ni vet, så skickade jag Sadie ett sms idag. Ett.
Tre. Och några emojigrejer, men sånt räknas inte.
Emojigrejer räknas.
-Han kommer klanta till det. Tro mig. -Jag ska inte…
Hon är verkligen toppen.
Ni ska få se.
BÄSTA DEJTEN NÅNSIN!
Hallå. Fokusera, Coleslaw. Kom igen. Vi har mycket honung att skörda.
JAG HITTADE EN ANIMERAD EN OCKSÅ HAHA
Behöver du mer lina?
Det är bra. Vänta lite. Måste bara haka fast den. En sekund.
Ska jag svara? Jag kan svara. Den ligger precis här. Så lätt för mig.
Hallå?
Goda nyheter. Räntorna vid omskrivning av hypotekslån är lägre än nånsin.
Hört nåt?
-Din mobil kanske är trasig. -Prova att göra en fabriksåterställning.
-Det är inget fel på min mobil. -Nej, jag menade på ditt liv.
Skaffa lite stake, flytta ifrån dina föräldrars hus.
Gästhus.
-Det finns säkert en logisk förklaring. -Det finns det.
-Han var för på, så hon ghostade honom. -Ghostade?
Ja. Det är när nån bryter all kontakt.
Låt oss säga att en ung kvinna begår ett hemskt, hemskt misstag en kväll,
och sen fortsätter killen att sms:a henne med emojis,
-om och om igen. -Hon ghostade mig inte, okej?
-Det gjorde hon visst. -Tar du andra änden?
Nej.
Kompis, du flämtar och flåsar. Ska du inte ta en puff på snorkeln?
Kom igen nu. Vi kör.
Herregud.
Förlåt. Körde du lämna-kvar-taktiken med din inhalator?
Lägg av. Är inte din astma pinsam nog som det är?
Det var ingen taktik. Jag glömde den i hennes handväska.
Och den har en sån där bricka. De där spårningsgrejerna jag använder.
Okej. Trumvirvel, tack.
Min drömkvinna är i…
-London? -England?
-London, den dimhöljda damen. -Ingen kallar staden det.
-Den grå damen. -Nej, det är New York Times.
-Är du säker? -Ja.
-Hon reser mycket i jobbet. -Då så. Då är det ju logiskt.
Hon blev nog inringd på ett jobb med kort varsel.
Ni vet, internationella samtalsplaner och sånt.
-Hon har säkert inte ens sett dina sms. -Ja, jo, det låter troligt. Okej.
-Exakt. -Så det här är normalt?
-Absolut. -Ja.
Cole, du borde åka dit.
-Vad? -Bara dyka upp och överraska henne.
Det vore en romantiskt gest, nån vi kan berätta för barnbarnen.
Mamma, du kan inte mena allvar. Ska Cole åka till London? Nej.
Varför inte? Det är en perfekt möjlighet att ge sig iväg och ta livet vid hornen.
-Hon kommer ta dig för psykopat. -Eller så tror hon att jag är en sån kille
som är villig att hoppa på ett plan med kort varsel.
Vänta, men du är inte en sån kille. Du reser ingenstans.
-Du har aldrig ens lämnat landet. -Inte sant. Han blev till i Ontario.
-Cole, du klarar det här. -Men gården då? Det är så mycket att göra.
-Jag kan inte bara lämna er här. -Coleslaw, oroa dig inte för gården.
-Precis. -Vid hornen. Kom igen.
Ja, åk till henne.
Vet ni vad jag har?
Minns ni vårlovet när jag skulle åka till Spanien
och gav bort min plats och fick en kupong?
Precis det jag menar, Cole.
Du missade vårlovet för att få en dum kupong,
som du aldrig använde. Det är en sån kille du är.
Inte idag.
-Du har fort… -Jag har gåshud.
-Tack för varningen. -Jag ska åka till London.
Det är ingen läskig stalkergrej. Det är en stor romantisk gest.
Fantastiskt, kompis. Jag beundrar ditt självförtroende.
Flyga 8 000 kilometer för att överraska en tjej du bara träffat en gång.
-Det är själva höjden av romantik, kompis. -Ja, precis. Du fattar.
Framförallt om hon var den som ghostade dig.
Jag var… Vänta, vadå? Nej, hon ghostade mig inte.
Hon har bara ingen internationell samtalsplan.
Självklart.
En internationell konstkurator som saknar internationell samtalsplan.
Väldigt ovanligt.
På tal om romantiska gester, vad är det du har i baksätet?
-Är det en liten kaktus? -Ja.
Det är ett litet skämt oss emellan.
Liten kaktus. Hon kommer säkert kikna av skratt.
Okej, vi är snart framme. Tower Bridge.
Det blir 137 pund, tack.
-Är inte det lite mycket? -Jo, det är hutlöst.
Man ska aldrig ta taxi från flygplatsen till centrala London.
Det kostar en smärre förmögenhet, kompis. Japp. Tiddelipom.
CENTRALA LONDON
Sköt om er. Tack så mycket.
Ha en trevlig kväll. Godnatt.
Hör på.
Jag fattar inte att jag citerar "The Taxman" för dig.
Så pinsamt. Jag håller på att bli min far.
Det är sant som de säger.
När man träffar en kändis, sänks ens IQ med 50 poäng.
-Var är jag? -Det är bara… Du är en levande legend.
Stoppade vår last i Turkiet, lönnmordet i Berlin
och nu den här grejen med Elena och koden.
Chefen snackar om dig hela tiden. Han har blivit besatt av dig.
"Skattmasen dödade Elena. Skattmasen har koden.
Åh, jag vill verkligen hitta och mörda Skattmasen."
Och nu är du här.
Nej, nej, jag är ingen skattmas. Jag är bonde.
Jag kom till London för att överraska en flicka när några snubbar överföll mig.
Skolboksexempel på undvikande.
Jag är faktiskt lite besviken, men framförandet?
Utsökt.
-Du verkar verkligen tro på det du säger. -För att jag säger sanningen.
Ni har tagit fel kille. Jag heter Cole Turner.
Mitt pass ligger där i väskan, i ytterfacket.
Utsökt. Det är en ära att tortera dig idag.
Vänta. Okej, bara… Vänta. Vänta.
-Normalt sett, börjar jag med att slå. -Vänta lite.
Du förstår, det smärtar även mig lite.
Jag är för att dela upplevelsen.
Min terapeut kallar mig empat,
vilket innebär att jag är i samklang med andras känslor.
Men dessvärre, är chefen snarstucken när det gäller koden.
Känner du till Schmidts smärtindex?
Vänta, vad? Vänta lite.
En skala som skattar den relativa smärtan orsakad av stick och bett från steklar.
Från det simplaste aj:et från ett honungsbi,
till spreja-och-be-smärtan från den latinamerikanska pistolmyran,
som du ser förberedd och redo i den där lådan på bordet.
Spreja-och-be är den korta versionen av: "spreja ner byxorna
och be om dödens mest barmhärtiga förlösning."
Ursäkta mig, sir,
kan ni ge mig den där väskan lite snabbt?
Jag lovar, det här är ett missförstånd…
Normalt sett, föredrar vi att börja lätt och arbeta oss uppåt.
Men du är speciell,
så vi börjar med mördarbålgetingen.
Fan. Fan.
Såtillvida, givetvis, du inte vill avslöja koden.
Jag vet inget om nån kod! Ni har ju tagit fast fel kille!
Jag heter Cole Turner. Bara titta i passet. Det ligger i väskan.
Det här är toppen. Det här kommer bli kul.
För mig, inte för dig.
Jävla skit. Vänta, vänta…
Herregud. Fan!
Du.
Kan du gå?
-Vad? -Kan du gå, Cole?
Sadie?
Ner med huvudet, knip käft. Följ mig, innan nån slår larm.
-Kan du använda ett vapen? -Ja. Ja, men…
Skjut alla som inte är jag. Håll dig bakom mig. Nu går vi.
Sadie. Jösses.
Sadie, vad fan är det som pågår? Vilka är de här människorna?
Skurkar.
De anlade en fälla för en av våra agenter, som du hamnade i.
Agenter? Konstagenter?
-Här borta. -Ducka!
Inte en konstagent. Uppfattat.
Förlåt, det är lite mycket. Plus att de där snubbarna drogade mig.
Vem är du?
CIA. Eller jag var det, tills de hör talas om det här fiaskot.
Fortsätt gå.
Men gud, du är spion!
Vet du ens vart du är på väg?
Ducka!
Bakom dig!
Träffad?
Nej, det är… det är det mest fantastiska jag nånsin…
Jag är så förvirrad. De frågade om Skattmasen hela tiden.
-Frågade de dig om Skattmasen? -Nej, de tror att jag är Skattmasen.
Tror de att du är Skattmasen?
Att Skattmasen faktiskt skulle falla i den fällan?
Att de fångat Skattmasen, och det är du?
-Du är Skattmasen! -Herregud.
Herregud!
Okej. Kolla där nere.
Stanna!
Skjut honom!
-Vänta! -Skjut honom!
Bara… Upp med händerna.
-Du sa att du kunde skjuta! -På plåtburkar, inte människor!
Förlåt.
Här.
Där! Kör!
-Kör! -Var är de?
Konstkurator, jovars.
Jag trodde också att du var annorlunda. Rar, rolig, lätthanterad.
Jag kan inte fatta att jag tänkte ringa när jag kom tillbaka.
Täck mig.
Cole.
Tänkte du verkligen ringa mig när du var tillbaka?
Ja, tills du sms:ade mig elva gånger på två dagar.
-Sju. Emojigrejer räknas inte. -Jo, det gör det.
Emojigrejer räknas. Sätt fart.
KHYBERPASSET PAKISTAN
-Kom igen. -Var fan är vi?
Hoppa! Cole, kom igen!
-Jag svalde en sten. -Fortsätt!
Täck mig.
Stanna!
Kliv av bussen.
Kom igen!
-Du kommer aldrig igenom. -Vi ska inte åt det hållet.
Vet du vad du gör? Har du gjort så här förr?
Jag tänker låta dig tro ja.
Helt otroligt att du fick mig kidnappad och torterad efter bara en dejt.
Det var du som flög till London.
Helvete!
-Du är otrolig! -Vad?
Du stalkade dig över ett hav för att hitta mig.
Det är inte kaktusbeteende!
Använd inte stalker som ett verb.
Och det var en romantisk gest!
Jag kollade upp dig. Du hade aldrig ens lämnat landet.
Kollade du upp mig? Vem är det som stalkar vem nu?
Sadie!
Se upp!
-Gör honom medvetslös. -De brukar klappa i mattan.
Han kommer inte göra det. Gör honom medvetslös.
-Cole! Sitter du bra? -Förlåt.
Är det där vad jag tror?
Det var menat som ett skämt.
Det verkade roligare innan jag dödade nån med den.
Du.
Dags att gå.
Stora khaner
brukade korsa dessa marker.
Brutala mördare.
Det sas att om man ville hitta en,
var man tvungen att gå över lik.
Skattmasen har ett ansikte. Inga matchningar i några databaser.
Han måste jobba utanför protokollet.
SUBJEKT: "SKATTMASEN"
Smart.
INGA RESULTAT
Jag har blod på mina händer.
Onda människors blod. Vi gjorde det vi var tvungna till.
Är det vad du inbillar dig? Du är en lögnare.
Det är inte jag som är lögnaren här.
Jag har sagt saker till dig jag aldrig sagt till nån.
Allt var sant.
Knappast allt!
Okej, en lögn om mitt jobb.
Och jag gick verkligen på allt, visst?
Speciellt den där snyfthistorien om din kollega som dog. Snacka om lågt.
-Det var faktiskt sant. Hon hette Elena. -Och hon dog på riktigt?
Jag kan ha dödat henne.
Vad?
Hon var fiendeagent. Hon arbetade för de här killarna.
-Du sa att hon var en kollega. -Det var hon. Typ.
Det är det här jag menar.
-Bara lögner, lögner och mer lögner. -Inte lögner och lögner.
En underordnad lögn till den ursprungliga lögnen.
-Du är otrolig. -Du.
Okej, jag ljög om mitt jobb.
-Men du ljög om vem du var. -Ursäkta mig om jag fejkade några detaljer
för att försöka imponera på den mest fantastiska kvinna jag träffat.
-Usch, sluta. -Som tydligen dödar sina kolleger.
Herregud! Hon dödade oskyldiga människor, Cole!
Vet du vad? Jag är klar med dig.
Ner med huvudet, håll klaffen och följ mig.
Ju snabbare jag blir av med dig, desto snabbare återgår jag till uppdraget.
Visst. Gissa vad? Jag vill komma ifrån dig och den här platsen så fort det går.
Det borde du. För jag har tampats med de här killarna förr, de är skoningslösa.
Och nu när de tror att du är jag, så letar de efter dig, Skattmasen.
Jag ska prata med Utami. Köpa lite tid.
-Och lösenordet? -Borislov tycks ha varit för långsam.
Som vanligt.
Men nu vet jag äntligen hur Skattmasen ser ut,
så jag ska hitta honom.
Vad är det här?
Han vet inget.
Vi kan inte tillåta såna här fiaskon.
Spelet vi spelar, saknar motstycke.
Om vi lyckas,
får vi rikedomar och makt.
Misslyckas vi, dör vi.
Och det är bara om vi har tur.
Nej, snälla.
-Snälla, hjälp mig. -Inga fler misstag.
Nej.
Ge fotot till varenda prisjägare på kontinenten.
En miljon dollar. Vid liv. Han är vår enda väg till koden.
Om nån dödar Skattmasen, går prissumman över till dennes huvud.
Kommer snart.
Precis som din bondemarknad.
Kom.
Vart för du mig?
Tillbaka till din gård, om du inte klantar till det.
Håll dig nära.
Var cool.
Hur är läget?
Vadå? Inte coolt att vara vänlig?
Nämen, är det inte Sadie solros.
-Marco. -Har man sett.
Vem är din vän?
-Jag är… -En civilist jag just räddat.
Du ser utsvulten ut, kompis.
Låt mig stoppa nåt i dig. Kom.
Sätt er.
Jaha. Tumultet vid grottorna. Jag borde ha vetat att det var du.
Det var samma gäng som stal Aztec.
-Vad är Aztec? -Ett biokemiskt vapen.
Väldigt otrevligt. Dödligt nog för att förinta hela östkusten.
-Det är hemligstämplat. -De kommer sälja den.
Tack för informationen.
Och de använder grottorna med högt avlönad skyddsstyrka.
Det finns bara en man som klarar av det här.
Leveque. Vanärad fransk spion.
Lekte i den här sandlådan större delen av kriget,
och sen startade han eget. Vapenaffärer, lönnmord.
Är han din måltavla, så var försiktig. Han är en farlig man.
Hursom, kompis, stans bästa chaat.
Låt smaka.
Den här är din, solros. Extra stark. Precis som du föredrar.
Är ni två, ni vet, ett par?
-Ja. -Nej.
-Det var bara fem månader. -Länge.
Vi hade mycket gemensamt. Du vet, jobb. Inte jobb.
-Visst, Mahmoud? -Uppfattat. Diskret.
Det är inte det.
Det är bara att ibland är det lättare att dejta nån med samma yrke.
Alltid. Även om jag inte kallar det vi gjorde för att "dejta".
-Snälla. Kan vi fokusera? -Charmerande. Väldigt coolt.
-Okej, -Väldigt coolt.
Jag måste hitta Aztec.
Och jag vill att dina killar får Cole tillbaka till USA i trygghet.
-Vem är han egentligen? -Ingen.
Han är ett misstag.
Misstag kan du vara själv. Hon sa sig vara konstkurator.
-Vänta lite. -Herregud.
Sa du… Vad? Är han din pojkvän?
-Han är väldigt rolig. -Din stackars sate.
Du trodde du träffat en snygging, va? Inte en Mata Hari.
Men den byxlösa dansen var i alla fall värd det.
-Herregud. -Nej, det var den inte.
Kom igen nu. Det var… Det var den visst. Jag tyckte det.
Och jag blev av med en hand.
Förlorade den.
-Vänta. Förlorade… -Japp. Borta. Den här är fejk.
-Ta i den. -På grund av Sadie?
-Ja. Du får ta i den. -Nej. Jag klarar mig. Hur?
När Sadie och jag var ihop, tog vi en romantisk avstickare till Myanmar.
-Nej. Det var ett uppdrag. -Det krävdes många positioner.
Du kanske inte minns, men ändå. Det gick åt fanders.
Jag blev tillfångatagen, och Sadie högg banden direkt.
Precis samma sak som den hemliga polisen gjorde mot mig.
-Herregud. -Tänk inte på det, mannen.
Man har två händer, visst, men bara ett liv.
Vet du vad jag saknar mest, kompis? Gissa.
-Ja. -Jag brukade göra det jämt.
Men det kan jag ju inte längre.
Beklagar. Du lämnade din pojkvän och lät honom få handen avhuggen.
-Vad fan är det för fel på dig? -Inget.
Jag hade gjort samma sak. Uppdraget före personen.
-Eller hur, solros? -Omgiven av galningar. Vänta lite.
Kom du tillbaka för att rädda mig, eller för att hämta Aztec?
Du var det sekundära objektet.
-Herregud. -Högprioriterat sekundär, säkerligen.
-Och se på dig nu, bror. Du frodas. -Vartenda ord du säger gör det värre.
-Varje ord. Jag vet att du försöker. Bara… -Marco.
-Vilken snubbe. -Du.
Tänker du föra hem honom eller inte?
Säg ja, snälla.
Jag skulle hata om en av mina lemmar kom emellan Sadie och en lätt sorti.
Visst. Sadieöverlevare måste väl hjälpa varandra?
Tack. Ärligt, tack så mycket.
-Det var så lite, raring. Puss? -Nej.
-Hejdå, Cole.
Jag är glad att du överlevde.
Jag vill vara väldigt tydlig. Kontakta mig aldrig igen.
-Okej? -Med nöje.
Jag har redan glömt ditt namn.
Som säkert är falskt i alla fall, så…
-Ofattbart. -Jag vet.
Hon satsade på en normis, vilket är att ljuga för sig själv.
-Ja. -Gaska upp dig, kompis.
Sluta stirra på henne. Sluta gråta. Du är trygg nu. Kom.
Vi har en fräck liten pub där borta. Vi krökar, du och jag blir fulla, plakata.
Alkohol i din mun. Det här är min stad. Här händer inget jag inte vet om.
Förutom det där, antar jag.
Gå. Båda två.
-Jag beklagar Marco. -Sluta prata innan du får oss dödade.
Ingen fara. De vill ha honom vid liv.
Jag vet inte vad dealen är, men de betalar säkert för dig också.
-Det lär de definitivt göra. -Cole, håll käften. Bara…
Jag försöker hålla dig vid liv.
-Ska jag säga att de inte betalar för dig? -Ni är så gulliga. Hyr ett rum.
Om det har nån betydelse, så är han inte Skattmasen.
Visst, och jag är inte Sams barnbarn.
Som Son of Sam, seriemördaren, fast nästa generation.
Jag är världens bästa prisjägare.
Näst bästa.
Det där var väldigt imponerande.
-Ska vi? -Japp, japp.
Du gjorde mig besviken, Taxman. Det var för lätt.
Nu ska din dambekant dö på grund av dig.
-Lustigt. Det brukar vara tvärtom. -Det var du som följde mig till Europa.
-Lurad av dina lögner. -Ni två måste skaffa er ett rum.
-Vi gjorde det. Därav hela den här röran. -Okej, in i bilen.
Damen kör. Skattmasen, du sitter i mitten.
Hoppa in.
-Du, Skattmasa till det. -Använd inte Skattmasen som ett verb.
Nåt emot att säga vem du är?
De kallar mig Leoparden.
-Herregud. -Kallade dig Leoparden.
Men även leoparder dödas av lejon, hyenor, blixten.
Få ut honom.
Och kör.
Och vem är du?
Gud. Prisjägaren.
Wow. Ni har verkligen bra namn i er värld. Som i WWE, men läskigare.
Vrider jag på den här ringen får ni en elchock på 50 000 volt i röven.
-Ni lär önska att ni vore döda. -För sent.
Toppen. Tack för det här.
Nej, jag bara tänkte på hur glad jag är
att ha en elektrifierad hockeypuck fastsatt i nacken
-med 50 000 volt redo… -Jag orkar inte.
-…att avfyras… -Du måste knipa igen.
Wow.
Ni två borde skaffa ett rum.
Vet ni vad? Stanna. Kör in till kanten. Min bil är bättre.
Jag vill inte göra dig osäker, Gud, men de sista två killarna dog.
Jag blir aldrig osäker.
Jag har lagt åratal på att lära mig komma i samklang…
Nu har jag er, idioter.
Om du ska hämta prissumman, var ska leveransen ske?
Jag gömmer dig på en säker plats.
Om jag inte kommer och hämtar dig, gör ett extraktionsteam det.
Så du tänker göra en räd på ett plan fullt av beväpnade torpeder ensam?
Jag måste hitta Aztek. Det är min enda chans.
Wow.
Om det har nån betydelse, så är jag ledsen för Marco.
Gud. På allvar?
Jag försöker visa mitt deltagande gällande en person som just dog.
Nån du kände väl. Klarar du sånt, eller sparar du det till förstadejter?
Resten av tiden är det bara kemiska vapen och koder och kulor och död.
Vänta, vilka koder? Vad menar du med koder?
Insektssnubben i grottan frågade mig om koder hela tiden.
Jösses!
-Tror han att jag kan koden? -Ja.
-Och det säger du nu? -Ursäkta mig.
-Jag var lätt drogad och kidnappad då. -Ofattbart.
Och, utifall att du har glömt, jag är bonde. Ingen superspion.
Varför frågade du mig aldrig vad torteraren torterade mig om?
Du är otrolig!
Vad?
Vad är det för koder?
Det minsta du kan göra är att berätta vad jag nästan dog för.
Aztec ligger i en välförseglad portfölj som inte kan öppnas utan en kod.
-Elena löste DNA-krypteringen. -Vadå DNA-kryptering?
Koden är hela den genetiska sekvensen hos en levande organism.
-Galet lång och unik. -Wow.
Jag kom åt Elena innan hon skickade den till Leveque.
Så de tror att du har koden?
Men det har jag inte, för hon förstörde den.
Om Leveque försöker få den från mig, innebär det att han inte heller har den.
Vilket innebär att han inte kan leverera vapnet till köparna.
-Vilket innebär… -Han har fortfarande Aztec.
Vilket innebär nya planer.
-Litar du på mig? -Du måste fan skämta.
Tack för din rättframhet.
Du är f… Jag kan inte tro…
-Fattar du? -Sången? Jättekul.
Du lämnade ett imponerande blodspår för att överlämna din vän.
-Bra gjort. -Tack.
Men jag tar inte betalt i komplimanger.
Du ska få dina pengar, prisjägare.
Så du är Skattmasen.
CIA:s guldkalv.
Din pseudonym har genererat lika många skratt som du.
Men jag känner dig.
Jag känner dig för jag brukade vara du.
Utbytbar.
Men en dag, fann jag mig
ligga blödande till döds i ett dike i utkanten av Kabul.
Det låg skräp överallt.
Och plötsligt, fick jag klarhet.
Jag hade gett dem allt
och offrat allt.
Ett bortslösat liv.
Och vad är vi?
Verktyg.
Förbrukningsbara.
Vi förtjänar bättre.
Ge mig koden och gå härifrån.
Gör du inte det…
…då vet vi båda vad som händer.
Jag kommer få det jag vill ha…
…och du dör ändå.
I onödan.
Jag svär, jag kan inte koden. Jag är inte ens Skattmasen.
Håll käften.
Kan vi återgå till affärerna?
Är det där mina pengar?
Din betalning överförs strax.
Det ryktas att du stulit ett vapen du inte kan använda,
så du har överskridit saldot.
Och nu vill du att jag jobbar hur? På kredit?
Nej. Kontanter.
Och tills jag får dem, lämnar han inte mitt synfält.
Eller så dödar vi dig.
Och göra din chef till snubben som erbjuder bra avlöning
men dödar den som levererar?
Låt mig gissa. Det här är idioten som tappade bort honom i första taget?
Du får dina kontanter när du landar.
-Hon kallade dig idiot. -Ja.
Framför dina ögon.
Döda henne när ni landar.
Få tag i koden.
Jag förväntar mig att den är öppen nästa gång vi ses.
Följer du inte med?
Om nåt skulle gå fel när du öppnar portföljen…
…dör alla ombord. Känn ingen press.
Ja, sir.
Vi söker en genetisk sekvens.
Vet du vad "genetisk" betyder?
Det där är en kaktus.
Törstig?
-Var smart. -Sociopat.
-Jag är ingen sociopat. -Vet du vilka som säger så? Sociopater.
Jag har dejtat många galningar i mina dar, men du är psykiskt sjuk.
Det här är större än du och jag.
Och min plan funkade.
-Bättre än väntat. -Jaså?
-Väntade du dig att jag skulle överleva? -Vi hittade Aztec.
Så snart vi landar, oskadliggör vi de här killarna.
Sen är vi i trygghet. Världen är i trygghet. Alla vinner.
-Vad är allt det här? -Vad är…
…allt det här?
Jag förväntade mig mer diskretion
av Skattmasen.
Det gjorde jag också.
Så vad är du egentligen?
Den anställda?
-Eller flickvännen? -Tro mig, hon är inte flickvänsmaterial.
Jag bryr mig inte.
Du ska ändå dö.
Du. Vänta.
-Vem är idioten nu? -Jag har koden.
Skitsnack.
Han har den inte.
Jag har den.
Jaså, verkligen?
Då kan vi döda honom.
-Hallå! Vänta. Okej. Vänta. -Koden. Nu!
Visst. Jag har den i fickan.
Vi klarar oss.
-På riktigt? -Öppna den.
Helvete!
Jag fattar inte hur du kunde fota mig när jag sov!
-Inte dig, oss! -Jag visste att du var ett äckel!
Jag är inget äckel!
Vilka brukar säga så? Äckel!
Vänta. Få se. Visa mig.
-Herregud. -Ta portföljen och stick.
-Det finns en fallskärm. -Du då?
Uppdraget före personen.
Nej. Jag måste stoppa blödningen först. Du förlorar mycket blod.
-Stick, Cole. -Jag måste…
-Cole, stick! Stick! -Sadie, du ska veta…
Ta dig härifrån.
Hörni!
Ur vägen, din idiot.
Vad gör du?
Ingen aning.
SOKOTRAÖN INDISKA OCEANEN
SEX TIMMAR SENARE…
Sadie?
Gud.
Jag sa åt dig att hoppa.
Det gjorde jag.
Jag tog bara dig med mig.
-Hur länge var jag medvetslös? -Ett tag.
Du tycks ha använt fallskärmen kreativt.
Jag var full av nervös energi.
Du har den.
Ja.
-Du har den. Du har Aztek. -Ja.
-Vänta. Ta det lugnt. -Vet du ens…
Du förlorade en massa blod.
Det var jätteäckligt.
Förlåt. Jag vet inte vad jag ska säga.
Tack.
Varsågod.
Ursäkta. Ursäkta mig. Ursäkta.
Hallå?
Leveque, det gick inte som planerat.
Flickan befriade Skattmasen.
Hur många gånger kan du tappa bort nån?
Hör noga på.
Om vi inte levererar ett fungerande vapen inom 48 timmar,
kommer våra köpare döda oss alla.
Antingen hittar du Skattmasen,
eller så får de aldrig chansen, för då kommer jag att döda dig.
Chefen. Vi har hittat fallskärmen.
Bra.
Vet du vad, beroende på hur stark du är,
borde vi överväga att bege oss härifrån imorgon.
Beroende på hur stark du är.
Du måste berätta. Vad är den här smörjan?
Vintergröna och strandaster.
Jag plockade dem längs stranden, krossade och lade på dem
för att stoppa blödandet och lindra infektionen.
-Hur visste du hur man gör sånt? -Jag har läst om det.
Historiskt sett, har alla kulturer haft egen kunskap om grödorna de sår,
för mat eller kläder, medicinskt bruk.
Jag förstår bara inte varför du aldrig lämnat landet?
-Nu börjas det. -Vadå? Jag menar det.
Du är tydligt intresserad av världen.
Jag ville resa. Verkligen. Jag trodde jag skulle resa efter examen.
Du vet, göra research till boken. Sen skadades pappa…
…så jag åkte hem.
Återhämtade han sig aldrig?
Det gjorde han. Han är frisk nu. Men du vet, han börjar bli gammal.
Vi måste hålla produktionen igång för att kunna konkurrera,
och branschen förändras.
Hursomhelst…
De behöver mig där.
Gör de?
Du då? Din mamma måste vara stolt. Hennes dotter är CIA-agent. Eller hur?
Jag vill tro att hon vore stolt.
Mamma dog när jag var väldigt ung.
-Gud, förlåt. Jag visste inte. -Det gör inget.
Jag lovar. Det hände för så länge sen.
Och efter att hon hade dött, hittade jag fram till armén.
Du vet, nåt jag kunde fokusera på.
Och sen byrån, som gav mig ett syfte.
Våra vedermödor gör oss starkare. Eller hur?
Har du mer familj?
Inom mitt gebit, är det bättre att vara ensam.
Är det?
Jag tror i alla fall att alla föräldrar skulle vara stolta…
…över dig.
Vet du vad?
Jag kan bara inte fatta att den där jäveln fortfarande lever.
Du kanske kan hålla en kaktus vid liv ändå.
Kanske.
Förlåt för den där selfien.
Förlåt för munkaveln.
-Ska vi säga att det är jämnt? -Deal.
Spring!
Fånga Skattmasen levande, döda flickan, så tar jag Aztek.
Kör!
Där är hon.
Lystring. Det här är Förenta staternas marinkår.
Säkra era vapen och släpp ner dem på marken.
För helvete.
Var är väskan?
Agent Rhodes. Dags att åka hem.
Vi avstår. Tack.
Kom.
CIA:S HUVUDKONTOR LANGLEY, VIRGINIA
-Det sitter väl inte för tajt? -Nej.
Okej. Jag ville bara vara säker.
Ja, det där blir bra.
En lögndetektor, Jackson?
Är du verkligen så desperat att ta dig förbi mig?
Jag gör bara mitt jobb, Rhodes.
Om du gjorde ditt jobb, skulle du vara ute och leta efter Aztec.
Om du hade gjort ditt, hade vi aldrig tappat den.
Det var inte hennes fel. Hon försökte rädda mig.
Självklart.
Pojkvännen, som hängde på av misstag.
Har det inte slagit dig att han kan vara en utländsk agent,
som vill förstöra ditt uppdrag?
Ja. Ett långt sexobjekt som vill kyssa och nafsa alla hemligheter ur dig.
-Patti, sköt bara maskinen, tack. -Visst. Ursäkta.
Vi vet båda att du kollat upp honom. Han är civilist, utan kriminell bakgrund.
Och vilken civilist sen.
Du valde hans liv över tusentals liv, om Aztec nånsin avfyras.
Jag lät mina känslor styra mitt omdöme.
Vänta.
Menar du att du tycker att det var ett misstag att rädda mig?
Ja.
Toppen.
Cole, jag är ledsen, men de har rätt. Ett liv jämfört med tusentals.
Nej, jag fattar. Uppdraget före personen rättfärdigar allt.
Marcos hand, att jag användes som bete på flygfältet.
-Jag fattar. -Använde du honom som bete?
-Ja. -Nej.
Tja…
Marco hade rätt om dig. Du borde dejta nån som han.
Fullkomligt renons på känslomässiga kopplingar
-och okej med att förlora lemmar. -Vad?
Vet du vad? Marco hade rätt, men inte gällande det.
Vi har bara ett liv, och du är för rädd för att leva fullt ut.
-Enligt den enhänte döda snubben. -Vad händer?
Cole, du flyttade hem för att hjälpa dina föräldrar.
Jag tror inte de behöver dig längre.
Du använder dem som en ursäkt för att slippa leva.
Ska du säga.
Ditt jobb, plikten, uppoffringen, dina ursäkter för att stänga folk ute.
Jag tror du är rädd för att komma andra nära. Då kanske du förlorar dem.
-Som du förlorade din mor. -Du!
Du får inte prata om henne!
Och jag är inte rädd för nåt.
Ni borde skaffa ett rum.
-Herregud. -Patti, han är inte kopplad till maskinen.
Förlåt. Men hörni, den sexuella spänningen i rummet…
Chefen vill träffa dig.
Där har man för att börja med en krukväxt.
Jag vet att hon drog in dig i det här…
…men…
…du ligger jävligt illa till.
-Du kan åtalas. -För vad? Att ha besökt en tjej i London?
Varför skyddar du henne?
Jag vet att det ser illa ut. Jag kan fixa det.
-Vi kan fortfarande ta Leveque. -Du var alltid min favorit, Sadie.
Men om du löper amok, finns det inget jag kan göra.
Vad menar du?
Hon har väl inte tappat Aztec?
Nej. Hon har en plan.
-Nej. -Hon tänker inkassera.
Sadie skulle aldrig göra så.
Du lät Aztec hamna i händerna på ett välkänt hot.
Du är avstängd, i väntan på utredning, men du vet hur det brukar gå till.
Du har tur om du ens har ett jobb när det här är över.
Kolla vad hon gör. Det här bara är de senaste sex månaderna.
Hon är en lögnare och mördare, Cole.
Vill du skydda en sån?
Ta hem henne till mamma?
Herregud.
Vad är det jag tittar på? En krukväxt?
Det är ingen krukväxt. Det är en amarant. En gröda.
Odlad på amerikanska kontinenten i tusentals år, mest som föda,
men ofta använd i ritualer av aztekerna.
Herregud. Växten var inte hennes. Hon tog den från Horvath, forskaren.
Han var besatt av aztekernas mänskliga offerriter.
Koden är den där amarantens genetiska sekvens.
Det var som fan.
Jag vill få hit den där växten från Elenas lägenhet genast.
Vi kan använda det här för att locka fram Leveque. Vi skickar ett meddelande.
"Skattmasen är redo att sälja koden."
-Han kommer aldrig nappa. -Inte om vi inte använder bete.
Koden är indelad i fyra sekvenser. Skicka den första till Leveque.
Vad? Ge honom en del av koden? Galenskap.
Precis. Byrån skulle aldrig tillåta det.
Så om Skattmasen gör det, innebär det att han löpt amok och att erbjudandet är äkta.
Leveque är desperat. Han kommer nappa.
Det innebär att vi kommer behöva Skattmasen.
Jag? Nej, inte en chans.
För att hålla skenet uppe. Han ska inte komma nära dig.
Varför behöver ni då mig? Använd en docka. Ge Jackson en förklädnad.
Vilken bra idé.
Mr Turner, jag vet att du inte vill göra det, men även att du kommer göra det.
Så länge Leveque tror att du är Skattmasen, är du i fara.
Sätt mig i skyddat förvar. Göm mig tills ni hittat honom.
Och din familj då?
-Vad är det med min familj? -Killar som Leveque ger sig aldrig.
Det enda sättet att garantera din familjs säkerhet,
är att sätta honom ur spel.
Nej.
Du, Cole. Cole, det är för farligt.
De utnyttjar dig.
Vad konstigt, han sa precis samma sak om dig.
Påminn mig nu igen, vem av er riskerar ständigt mitt liv?
Jag vet att du är arg, men det här är ett misstag.
Att skydda dem man älskar är aldrig ett misstag.
En dag kanske du bryr dig om nån tillräckligt för att förstå det.
Rhodes.
Kom igen, du måste låta mig sköta det här.
Jag vet mer om Leveques verksamhet än nån annan.
Åk hem, Sadie. Och stanna där.
DNA-KODSUTDRAG DEL ETT
DELKOD 1 AV 4. FÖR FEM MILJONER FÅR DU RESTEN.
-Vad tror du? -Jag tror att det är en fälla.
Testa den.
Den är äkta.
Det kanske inte är en fälla.
Eller bara en väldigt bra fälla. Men vad har vi för val?
Chefen.
Mr Utami. Trevligt att ses igen.
Konstigt. När du fick min första delbetalning,
glömde du nämna att du inte hade koden.
Vi kommer ha den snart. Aztec blir er, som utlovat.
Min, antar jag.
Ska ni träffa Skattmasen?
Vi gör det tillsammans.
Om han har koden, avslutar vi vår affär. Annars dödar jag dig.
Mr Utami, på ett villkor.
Oavsett utgången, dör Skattmasen.
Må så vara.
Turner, gå in och gör det trovärdigt. Det kommer bara ta 20 minuter.
Sluta pilla på kragen. Det susar som en jävla storm här inne.
Förlåt, jag hatar kostymer.
-Hur många killar har du? -Inklusive mig själv? Tre.
Tre? Vad menar du? Tre totalt? Har du tre killar totalt? Det räcker inte.
CIA får inte agera på amerikansk mark. Vi måste resa lätt.
Resa lätt? Tågluffar du igenom Europa?
Ni är CIA. Vad betyder det ens? Resa lätt?
Lugn. Leveques män måste bara se dig där inne.
Vi griper honom så fort han dyker upp. Håll dig till rollen.
Du är ingen bonde längre. Minns du? Du är Skattmasen. In med dig nu.
Hej, välkommen in.
-Bokat åt mr Skattmasen. -Ja, den här vägen.
Skål!
Allt kommer gå bra. Vi har läget under kontroll,
-skurkarna kommer aldrig komma nära. -Tre killar.
De är här.
Vi har måltavlan i sikte. Han har vapnet.
Gör er redo att agera.
Jackson. Vad var det där?
-Cole. -Vad?
-Ta dig ut därifrån. -Sticka nu? Okej.
Innebär det att vi förlorar Leveque?
Vad händer med min familj om ni förlorar Leveque?
Jag stannar kvar.
Hon kommer.
Det vet jag.
Nämen, vilken romantisk plats för vår första officiella dejt.
Jag tog med nåt speciellt åt oss att öppna.
Och ett förkläde. Hoppas det inte gör nåt.
Jag ber om ursäkt. Era är inte längre med oss.
Det är mer intimt så här, visst?
Är du okej, Skattmasen?
Jag hatar tanken på att nåt kanske förstör vår kväll.
-Tack. -För vad?
Hjälpen med mina förkläden.
Då slipper jag besväret med att döda dem själv.
Det var ett rent nöje.
Men på nåt sätt tror jag dig inte.
Jag struntar i vad du tror.
Min avsikt är att gå härifrån som en mycket rik man och försvinna.
Den store Skattmasen förråder sitt land.
Nej. Varför skulle du göra det?
Det du sa om att slösa bort mitt liv. Det fick mig att tänka.
Låt oss inte försena denna nystart, okej?
Koden.
Pengarna först.
-Och… Mitt pris har dubblats. -Förhandlingarna är över.
Tja, förhandlingar är aldrig över för evigt. Du vet, det…
…påminner mig om en gång när jag…
…sålde missiler till en vapenhandlare,
och han prutade och prutade, vägrade ge sig.
Till slut köpte han missilerna…
…sen kom han tillbaka en timme senare och sa:
"Jag betalade för mycket för dem. Ge mig ett bättre pris."
Jag sa: " Det funkar inte så. Du kan inte köpslå nu."
Han sa: "Jag vill ha full återbetalning. Jag vill inte ens ha dem längre."
Jag sa: "Du, jag kan inte… Jag kan inte köpa tillbaka dem.
-Du har haft dem i en timme." -Nu räcker det!
Koden, nu!
Annars dör ni båda.
Han blir väldigt upprörd.
Har du koden?
Har du koden eller inte?
För det kommer bli väldigt smärtsamt för oss båda om du inte har den.
Min vän?
Förlåt att jag är sen.
Kul att du kunde komma.
Tja, vad ska jag säga? Du kanske börjar tilltala mig.
Vad är det här?
Ett tillfälle för mig att träffa alla spelare.
Mr Utami, eftersom ni är den med pengarna, vänder jag mig till er.
Priset för koden är exakt hälften av Leveques avgift.
Överför det till det här kontot efter att portföljen öppnats.
Du är Skattmasen.
Här för att inkassera.
-I så fall, vem är då du? -Min pojkvän.
Tror fan det.
Om du har koden, accepterar jag dina villkor.
-Mr Utami… -Öppna den.
-Har du koden? -Jag har fortfarande vänner på byrån.
Vänta. Du kan inte öppna den.
När de man älskar är i fara, gör man det som krävs.
Voilà.
Aztec, som utlovat.
Tack så mycket.
-Ett nöje att göra affärer med er. -Ja, tack så mycket.
Fast mina affärer är inte över än, men det är du.
Vad får dig att tro att jag ska låta er slippa levande härifrån?
Priset på tio miljoner dollar jag just satte på ditt huvud kan hjälpa.
Jag vet inte hur många prisjägare som är här, men de känner allt till dig.
TIO MILJONER DOLLAR
Vet du vad det lustiga är?
Likt dig, hade jag inga pengar förrän precis nu,
men det behövde inte prisjägarna veta. De behövde bara veta var du fanns.
Okej, Leveque. Du är värd en massa pengar.
-Låt mig ta den där. -Pistol!
Ingen rör sig!
Du är så död, min vän.
Säg åt dina killar att inte göra nåt dumt.
Vad är då planen? Vad ska ni göra nu?
Inget. Du kommer med mig.
Hur kan jag göra inget men ändå komma med dig?
Din idiot, hur ska du komma härifrån?
Du får 20 miljoner om du skjuter den här. För att döda henne nu.
Är du redo?
Redo för vad? Nej, det är jag inte. Inte alls. Vad…
Du lurar undan dem. Jag går runt. Få tag i behållaren. Kör!
Trapporna.
Vart ska du?
Sadie?
Lugn, jag är en allierad.
-Jonas? -Jag har saknat dig så.
Det hade aldrig funkat mellan oss två.
Nej. Självklart inte. Jag förlorade för många kroppsdelar.
Det är ohållbart. Men det positiva är, att jag fortfarande har halvbra syn.
-Jonas, jag är lite upptagen. -Jag vet. Du, att förlora ögat sög.
Men det ska du veta, att få den här bortsprängd,
var det bästa som nånsin har hänt mig.
Allvarligt, det har förändrat mitt liv. Nu är jag en riktigt duktig lyssnare.
Där rök det örat.
Jag behövde inte örat. Fortsätt. Gör din grej.
Vänta.
Okej, ja. Det såg coolt ut, men det var fusk.
-Du är inte Skattmasen. Vem fan är du? -Det hon sa.
Jag är pojkvännen.
VARNING: TEKNISKT FEL PÅ HÅRDVARA
Nej!
-Du måste få ut mig härifrån. -Nej, du stannar här.
Ge mig vapnet.
För helvete.
Kom igen, Skattmasen. Ge mig mitt vapen.
Du borde skämmas.
Slösa bort all denna talang.
-Du och jag kunde haft så mycket… -Du har inget jag vill ha.
Vad är det du vill ha då? En pojkvän? Så banalt.
Han känner inte dig. Han ser inte ditt riktiga jag.
Cole?
Cole!
Hjälp mig dit bort!
Du ser fantastisk ut i den klänningen.
Och du borde bära kostym oftare.
-Han nästan dog i en frys. -Den är jag oskyldig till. Det var han.
-I en frys, hur länge? -Var det du?
-Varför skulle jag lägga en katt i frysen? -Vad pratar du om?
-Du la inte dit honom. -Det är uppenbart.
-Du såg honom inte när du stängde den. -Nej, inte katthistorian.
-Han gjorde det. -Jo, katthistorian igen.
Tågluffa i Europa, alltså. Det låter så romantiskt.
Vill man skriva en bok, måste man göra research.
Vad ska Sadie göra på dessa platser
när du läser dammiga skriftrullar om jordbruk?
Oroa er inte för mig. Jag har en hel lista med klienter att jaga fatt i.
-Du lär allt fånga dem alla, raring. -Det vet jag.
Japp.
Konstkuratering är mer spännande än jag trodde.
-Ja. -Ja. Jag vill typ vara du.
Jag menar, förutom det faktum att du ligger med min bror.
Vad?
Snälla.
-Så… -Vi sitter och äter…
Lovar ni att sköta om den här killen när vi är borta?
Ja, jag älskar suckulenter.
-Hur svår kan en kaktus vara? -Svårare än man tror ibland.
-Men värd det. -I allra högsta grad.
Vi pratar väl fortfarande om en kaktus? Eller?
Vattna den en gång i månaden.
-Eller pratar vi om… Okej. Tvetydigt. -Okej.
-Det stämmer. -Det finns en…
-En annan betydelse. -Japp. Det finns… Sen…
-Nivåer. -Toppen.
-Din mor och jag har… -Ingen "din mor och jag"-historia.
-Det handlar inte om en kaktus. -Verkligen inte.
Snarare brottning.
Har han berättat att han brottades i high school?
Fortsätt dricka ditt vin.
Okej.
TRE MÅNADER SENARE…
-Hej, älskling, förlåt att jag är sen. -Fin bil.
Säkert att CIA inte lät dig behålla Utamis pengar trots allt?
Det skulle du allt gilla. Jag har lånat den här.
Hur gick mötet med professor Kirkland?
-Mycket bra. -Jaså?
Han gav mig enastående research.
Det här är Raúl. Han är vapenhandlare,
men affärerna får vänta i bilen.
Dejtkväll.
Tid för oss.
Undertexter: Victoria Heaps